Trebuia să fie o ocazie veselă.
Bine, ne-am întors.
Domnul Benedict și Numărul Doi lipsesc.
Nimeni nu e în siguranță cu fratele meu ca un guru.
Știu că vei fi în al nouălea cer.
Ne-a făcut un set de indicii care să ne ducă la el.
- „Ia-o pe scurtătură.” - E o navă.
Se întâmplă foarte rar să rămână bilete de ridicat.
Ne-au spus că suntem capabili de orice.
A trebuit să ne ocupăm singuri de problemă.
Vom avea grijă.
Suntem Misterioasa Societate Benedict. Să mergem după ei!
S.S. SCURTĂTURĂ
81.960 de tone
de oțel și eleganță.
Cât cântărește eleganța, George? Cât la sută din tonaj?
Prima noastră șansă de a fi pe o navă-amiral
și probabil că ne vom bucura de ea din închisoare.
Închisoarea pe barcă. S-o evităm.
Da. Trebuie să stăm ascunși, să ne pierdem în mulțime.
Suntem pasageri clandestini.
Cel mai mult disprețuiesc pasagerii clandestini.
Haide! Ai auzit de pirați?
Pirații doar își fac treaba.
Cel mai bun mod de a evita închisoarea e să nu stai pe punte,
vorbind despre moralitatea piraților.
Trebuie să găsim următorul indiciu.
Ne spune unde mergem când ajungem la Lisabona.
Trebuie să ne găsim camera.
Domnul Benedict credea că vom fi în acea cameră cu Rhonda și Milligan,
deci indiciul trebuie să fie acolo.
Și camera va fi liberă, nu? Pentru că a fost rezervată.
Bună ziua și bun venit la bord. Sunt căpitanul Noland.
Prezentați-vă în zonele de evacuare
pentru exercițiul obligatoriu.
Frica e mai bună când e învinsă ca atare.
Nu se poate. Nu-mi plac bormașinile. Să luăm indiciul.
De acord. În caz de urgență, femeile și copiii sunt primii.
Întrebare, avantaj? O să fie bine.
Căpitanul a zis că e obligatoriu. Vrem să fim singurii care nu sunt acolo?
Aveți idee cât de repede se scufundă 81.960 de tone?
Nici eleganța nu plutește.
Cu toate astea, suntem gata să-i înfruntăm.
Aveți grijă, valurile gigant sunt reale.
Vijeliile albe acționează rapid și sunt un inamic imprevizibil: minele.
Nu există beligeranță în prezent.
Aceste relicve ale nebuniei umane încă mai bântuie marea,
gata să ne rănească dintr-un trecut întunecat.
Pirateria încă e o mare năpastă.
Te poți considera în siguranță în cazul unei revolte
pe nava asta armonioasă.
Ce trist!
Mereu mi-am dorit să supraviețuiesc unei revolte.
Sunt mulți pirați prin părțile astea sau în mine?
Mă scuzați, domnule.
Sunt ofițer executiv Zhao, dar ca nom d'océan sunt Ghiuleaua.
Mișto poreclă. De unde o ai?
N-am nici timp, nici chef să-ți spun anecdota asta.
Eu cred că poreclele pot fi o parte importantă…
Sarcina mea e siguranța ta.
Te rog să fii pregătit să pleci.
- Tipul ăsta va fi o problemă. - Da.
Trebuie să ne ascundem de el și să intrăm în acea cabină.
Adică unde?
Mai întâi, trebuie să ne facem un profil. Cine ar trebui să fim, dacă ne întreabă.
- Fantomele copiilor. - Poate un grup școlar.
Aș vrea să avem treninguri asortate, ca echipa de crichet de acolo.
Cred că se duc la Cupa Dunsborough.
La încălzire se spune „polo pe apă”.
Da. O echipă mare.
- Continuă. - Cum găsim indiciul?
Agentul de bilete împărțea cheile camerei pe peretele din spatele ei.
Una dintre chei încă atârnată trebuia să fie a noastră.
Nu le-am distins, dar,
dacă fiecare rând e un pachet și fiecare rând are 39 de cârlige,
sunt numerele camerelor de oaspeți, încă nerepartijate
când am vrut să ne cazăm.
Doar 16 camere, nu e rău.
Mulțumesc pentru atenție.
Cu asta încheiem adunarea și ne deplasăm cu 62 de noduri.
Ne despărțim și ne mișcăm. Mi-e foame.
Scurtătura e cea mai rapidă și mai luxoasă navă de pe cele șapte mări.
Exact la timp.
Pregătiți-vă să acostați la Lisabona în spectaculoasele 48 de ore.
Vă vorbește căpitanul. Bună ziua.
Cer permisiunea să vorbesc liber.
Întotdeauna, Ghiulea. Relația noastră nu e formală.
Nu, mulțumesc, căpitane. Solicit cu tărie o formalitate.
De acord. La ce te gândești?
După numărul vestelor de salvare,
mai sunt patru pasageri la bordul Scurtăturii.
Ce vrei să spui? Că avem…
Pasageri clandestini.
Cel mai mare păcat maritim pe corabia mea.
Există posibilitatea unei erori de calcul?
Permiteți-mi să vorbesc deschis și fără ezitare.
Știu că nu e o eroare de calcul.
Ești întruchiparea preciziei și integrității.
Corect. Mulțumesc, căpitane.
Slujba mea e deja în pericol. Simt că pereții se strâng în jurul meu.
Dacă se află, cariera ta ar putea supraviețui, dar a mea, nu.
Trebuie să găsim pasagerii clandestini.
Trebuie să-i văd pe scândură.
Căpitane, nu mai e legal.
Și nici n-a fost etic.
Metaforic vorbind.
Fără odihnă până nu-i prindem.
Fă-i un exemplu din partea mea.
MISTERIOASA SOCIETATE BENEDICT
BAZAT PE ROMANUL MISTERIOASA SOCIETATE BENEDICT
DE TRENTON LEE STEWART
În culmea fericirii?
Da, m-ai auzit bine.
Crezi că o să mă bucur să aud că susții
oprit Situația Critică?
O criză globală pe care ești pe deplin responsabil s-o creezi?
Lasă prefăcătoria asta ridicolă și spune adevărul!
Nu e teatru.
Eu cred că instigatorul unui moment de schimbare
poate veni dintr-o direcție neașteptată.
Instigând Situația Critică.
Și eu
am rezolvat-o.
Despre ce vorbești?
Delirezi și demonstrația ta e lipsită de sens.
Până la stadiul de confuzie.
Mie mi-a plăcut.
Ce reprezintă afina?
Da. Ce reprezintă? Asta e.
Am nevoie de o clipă. Doar o clipă.
- Sunt copleșit. - Ești bine?
- Sunt bine. - Respiră.
Nu ești un erou, domnule.
Iar tu nu ești un simplu asociat. Ești legendarul secund.
Da, sunt.
Un gânditor genial și un dulgher cu intuiție.
Asta nu schimbă nimic. Dat fiind că ne-ai răpit.
Răpit? Nu.
Un astfel de cuvânt alimentează ciclul furiei.
E atât de puternic! Șterge orice subtilitate și nuanțe.
Ei bine, situația asta nu e deloc nuanțată.
Ia-o ca pe o oportunitate. Te rog, ia loc. Bea niște ceai.
Nu vreau ceaiul tău.
Înțeleg.
Du-i pe oaspeții noștri speciali în camere,
ca să se poată instala?
Fratele tău. E o onoare specială. Într-adevăr.
- Mulțumesc pentru încredere. - N-avem încredere în tine.
- O vom câștiga. - Zilnic, în toate felurile.
- Pe aici. - Pe aici.
Vreau să ieși de aici, nu să te duci în mijlocul ei.
Nu. Ne trebuie imaginea de ansamblu, apoi evadăm.
Stai. Am o presimțire rea.
Rău obișnuit sau rău paranormal?
Doar un presentiment.
Partea din tine care știa că e cineva acolo
e cea care l-a doborât pe Whisperer?
Partea care se întreabă „De ce să spargi o yală când poți să bați la ușă?”
- Ce? - Scuze, doamnă.
- Am greșit camera. - Scuze că v-am deranjat.
Va fi distractiv să împărțim iar camera, nu?
Da. Nu mai sunt obișnuit. Toți avem camera noastră la Boatwright.
N-ai colegi de cameră?
La Boatwright avem spațiu personal.
- Distanța e sănătoasă. - Distanța e sănătoasă?
Tu alegi când să te apropii.
Această abilitate pe care o ai sau nu
o ai o ai de la părinții tăi biologici?
Ce s-a întâmplat cu ei?
Au fost mâncați de urși polari și clovni.
- Sunetul era oribil. - Mi-e greu să încerc din cauza ta.
E nevoie de apropiere. Ce-i cu frânghia?
Verificăm viteza. Nu cred tot ce mi se spune.
Anul ăsta am învățat asta.
- Ha! - „Ha”, ce?
Ne mișcăm cu 58 de noduri, nu cu 62, cum a zis căpitanul Noland.
Oprește-te imediat!
E foarte periculos să te joci pe partea asta a navei.
Nu ne jucam. Verificarea vitezei.
58 de noduri, dacă te întrebai.
Pe Scurtătură, minorii trebuie supravegheați de un adult.
Unde vă sunt părinții?
- Ne-am rătăcit. - Copii pierduți?
Copii.
Doi copii pierduți pe puntea de comandă.
Repet, doi copii pierduți pe puntea de comandă.
Roberta, ei sunt mama și tata.
Vă rog să vă pregătiți pentru plecare.
În curând vom pleca. A vorbit Căpitanul vostru.
- Bun venit la Inverness! - E bine.
Trebuie să ajungem la Lisabona cu 25 de ore înaintea copiilor.
Bine.
Am verificat și restul.
- Trebuia să aduc mai multe? - Nu e vina ta.
El e.
- Remarcabil. - Palpitant.
- E ciudat. - Tulburător.
Continuăm?
Sau ai nevoie de un moment să procesezi?
Mi-ar plăcea să văd pe unde intră și ies oamenii după bunul plac,
adică ieșirea.
- Orice ieșire e o intrare… - Orice ieșire e o intrare…
- …dacă te gândești. - …dacă te gândești.
- Te prețuiesc. - Și eu pe tine.
Și, desigur, avem o livadă de lămâi funcțională.
Lămâi Meyer.
- Acre. - Dar nu prea acre.
Bună!
Pe aici.
Își colorează emoțiile.
Deci toți se simt…
- Fericiți. - Fericiți.
Cine te-a făcut?
Îmi place să cred că ne facem reciproc.
Cine sunt oamenii ăștia?
Unii sunt directori ai institutului. Doar cei mai buni.
Cei mai deschiși spre viață și profunzime, alții sunt adepți din toată lumea,
aleși special de doctor Cortina.
Comunitatea noastră a fost bine aleasă.
Optimismul e obligatoriu.
- Bună, prieteni! - Bună, Sebastian!
Sebastian e din Brazilia.
- Brazilia. - Brazilia!
E unul dintre primii care au adoptat filosofia dr. Cortina.
Totul e adevărat. Brazilia. Adopția. Totul.
- Nu e minunat? - Da.
- Ce se întâmplă aici? - Cum îi aduce
- Fericirea. - E un supliment nedetectabil?
Nu e clar, dar e remarcabil și, cel mai probabil, periculos.
Bun venit! Consideră-l al tău.
Simte-te liberă să profiți de toate oportunitățile de aici.
Sau așteaptă să apară o ocazie.
Te referi la baie?
Depinde de tine.
Nu putem rămâne aici.
Trebuie să le dăm de veste Rhondei și lui Milligan.
Și copiilor.
Îngrijorarea lor va duce curând la acțiune.
Am văzut destul.
Să profităm de ocazie ca să evadăm.
15, 16, 17, 18.
Cred că a reușit.
Judecând după distanța dintre uși,
cabina asta e mai mare decât toate celelalte în care am fost.
Are sens, din moment ce urma să stăm toți împreună.
Ce cameră frumoasă!
Bine. Ar trebui să căutăm indiciul.
- Eu caut în coșul cu fructe. - Eu caut în dormitor.
Harta Oceaniei!
Băieți, indiciul. Ceva?
- Una dintre cărți e inversată. - Ce?
INSULA MEA, PARADISO
Plutește în aer, uau!
Nu poate fi asta.
Indiciul e aici sus. Oprește ventilatorul.
Îmi pare rău. Cred că asta e camera noastră.
E foarte incomod.
Cei care au rezervat apartamentul nu s-au îmbarcat.
Suntem în luna de miere, ne-au dat camere mai bune.
Tom, du-te repede să vorbești cu omul ăla drăguț, Ghiulea.
- O să lămurească el. - Nu. Tu rămâi. Plecăm noi.
- Grozav. Suntem foarte obosiți. - Așteaptă.
Sigur vrei o cameră cu ventilator de tavan?
Multora nu le plac.
Tuturor le plac.
Dacă nu poți face desert, dă-le un platou cu brânzeturi.
E considerat foarte elegant.
Da.
Nava asta e cunoscută pentru turnul de pateuri,
pentru gravlax-ul proaspăt uscat.
- Cum să n-avem zahăr? - E o scăpare de neiertat.
Presupun că ai venit în legătură cu pasagerii clandestini, dar nu i-ai găsit.
Îmi pare rău, căpitane.
Le aud râsul, Ghiulea.
Aud hienele și glumele lor.
Scufunzi doar un superpetrolier și te urmărește la nesfârșit.
Nimeni nu spune că harta canalului era expirată
cu ceață de 100 de ani.
Bancul de nisip nu trebuia să fie acolo.
Vești bune.
Am dus doi minori la părinții lor.
Ciudat,
unul dintre ei a spus că nava nu merge cu viteză maximă.
Viteza noastră e bună. Zahărul e dezastrul.
Dacă adăugăm și pasagerii clandestini, va fi furtuna perfectă.
Nu pot pierde serviciul ăsta, Ghiulea. Am datorii mari.
Regretabil,
dar voiam să-ți protejez sentimentele mai devreme.
Secundul e deseori țap ispășitor pe nedrept în aceste scenarii.
Amândoi vrem să fie găsiți.
Voi trece la Situația Alfa.
Și enumerați tot echipajul.
N-ar trebui să umblăm așa.
Suntem prea expuși.
Ca un pui de gazelă nedezvoltat.
Exact așa.
Ne-am ocupat de Ghiulea. Nimeni nu crede că suntem pasageri clandestini.
- Poftă bună! - Kate are dreptate.
Trebuie să mâncăm și acel cuplu va mânca.
Când vin aici, ne furișăm înapoi în cameră și luăm indiciul.
Până atunci, integrați-vă.
E vulgar și decadent.
- Sticky. - Hooves.
- Amicita vera iluminat! - Amicita vera iluminat!
Lipici 119, ce faci?
Băieți, el e Marcus Hoover.
Suntem în câteva cluburi la Boatwright.
Cluburi.
- Ce mai faci, Hooves? - Grozav.
Fac un tur rapid al fermelor eoliene marine cu mama.
- Cine-i gașca asta? - Așa e. Scuze.
Ei sunt Kate, Reynie și Constance.
Facem o vânătoare de comori bazată pe știință.
Strângem zăcăminte minerale, evaluăm nivelul pânzei freatice.
Sună grozav. Îți vine mănușă, 119.
- Bine, ce e cu 119? - Sticky e așa deștept,
că vor numi următorul element după el.
- Acum sunt 118 elemente și… - Ne-am prins.
- Tipul e o legendă. - Nu, tu ești o legendă.
Hai să-mi cunoști părinții. Le place să vorbească despre geologie.
Simți prea mult. O să murim din cauza asta.
Fir-ai tu să fii!
Nu pot rata ocazia asta.
Bună seara, Kate Weatherall.
Am jucat și eu puțin polo. Iubeam jocul.
Și nouă ne place.
Din asta trăim.
Super! Cine e portarul?
Bauer.
Da. Asta e poziția mea.
Împiedic golurile să fie înscrise în poarta noastră.
Acum că v-am răspuns satisfăcător la întrebare,
ne vom întoarce la cină ca o echipă.
Bauer, să-mi folosesc mâna de bază sau mâna secundară
ca să ies din apă la curbe înalte?
Mâna principală. Pentru totdeauna.
Ce frumos!
Vai de mine! Un moment.
- E ușor. - Chiar și o cantitate mică
de pudră de sfeclă ar crește fluxul sanguin
- …către mușchi și maximizează… - Te rog, nu mă bate la cap cu energia.
Dacă nu acum, când?
Îmi pare rău. Spune-mi că trebuie să plecăm de aici.
Nu știu de ce ne-a adus aici fratele tău, dar nu e bine.
Știu. Dar aș vrea să știu cum.
Cum îi face pe oameni atât de fericiți?
- Endorfine, microcipuri implantate? - Nimic nu-l depășește. Nimic.
Mereu a fost obsedat să fie plăcut. Obsedat.
Poate că stăpânește arta persuasiunii.
Sau, pur și simplu, carisma l-a adus aici, dar nu cred.
Cred că e mai mult Bună!
- Bună! - Sebastian, da?
- Într-adevăr. - Da.
Ce mult semeni cu fratele tău!
- Și aproape la fel de drăguț. - Măi să fie!
Cred că ești mândră de el.
Înainte să-l cunosc pe doctor Cortina, locuiam în Sao Paolo.
Eram pe plajă.
Aveam o slujbă grozavă, prieteni, bani. Și totuși, eram foarte nefericit.
Nu reușeam să-mi dau seama. Apoi am citit cartea.
- Am văzut clipul. - Vai de mine!
Și acum sunt aici. E un miracol.
Ești bine?
Se rezolvă cu niște soare și niște zâmbete.
- Sau masaj sportiv? - Îmi place umorul tău.
Vino cu mine. E așa frumos afară.
- Suntem în drumeție. Îmi pare rău. - Da.
Am înțeles. Sunt încântat că ne-am întâlnit aici.
- Hasta luego! - Hasta luego!
Broșura din casa ta, produse de patiserie,
gemuri, un bar de compot.
- Totul a fost o minciună? - Îmi cer scuze.
Crizele globale de aprovizionare afectează mai întâi industria de croazieră
și în acest caz…
E fascinant,
credeam că mâna secundară conferă forță.
S-a schimbat totul.
Bună seara, fetelor!
Mă bucur să te revăd într-o situație mai liniștită,
alături de…
- Sunt frații noștri. - Suntem veri.
Suntem o familie amestecată. Nu ne plac etichetele.
Ce părinți minunați trebuie să aveți! Și unde sunt?
Au mâncat creveți stricați.
Creveți stricați? Ce îngrozitor!
- Bună seara! - Bună!
Da. Erau în pericol.
Ar trebui să mergem să vedem ce fac.
Să ne grăbim!
Cuplul acela poate ajunge în orice clipă.
Avem cel puțin 45 de minute.
Jetoane.
Treizeci și șapte vă spune ceva?
Desigur. E numărul meu preferat.
Să știi că și alții de pe navă mă respectă.
Domnul Benedict a făcut asta special ca să rezolvăm împreună.
N-o vom putea rezolva dacă ne luptăm.
Trebuie să respectăm moartea oamenilor.
„Uită-te la stele.
Ia-ți zborul spre soare.” Semnat „Domnul Benedict.”
Toate jetoanele au o stea pe o parte.
Și fiecare are două numere.
Uită-te la stele!
Uită-te la stele! Uită-te în sus!
Dacă folosim zidul sudic și zidul vestic ca axe X și Y,
ne putem trasa punctele folosind perechile de numere de pe jetoane.
Ca și cum ai trasa un traseu pe hartă.
Mai degrabă ca matematica pre-algebră, dar sigur.
Care sunt primele coordonate?
Cinci, zece.
Acolo. Care e următoarea?
De multe ori, e distractiv.
așa mult din timp, încât e amuzat.
Și apoi ne certăm.
Ne certăm pe mașini de decupat mobile,
fixe, taxonomie sau suc de portocale.
Nu mai înțeleg nimic.
Oare Kate a fugit ca să-l găsească pe Benedict
sau a făcut parte din planul ei de a scăpa de mine?
Ne vom mișca ușor în următoarele minute.
Puneți-vă centurile de siguranță.
Am crezut că, odată ce ne vom reîntâlni, totul va fi din nou simplu.
- Ei bine, nu e. - E greu.
E greu.
Ce gard mare!
Încrederea ta în mine mă inspiră, Numărul Doi, dar nu sunt un cățărător priceput.
Fă ce fac eu. Prefă-te că ești o maimuță urlătoare furioasă
și că în vârful gardului e persoana care ți-a furat jackfruit-ul.
Motivația e utilă.
REVOLUȚIA FERICIRII
Analizele sunt solide.
Suntem învinovățiți pentru țintă după țintă. Se întâmplă.
Să-l chem pe S.Q. pentru etapa următoare?
Nu, S.Q. face o plimbare. E o călătorie de autodescoperire.
Trebuie să respectăm asta.
Totul e bine. Suntem pe drumul cel bun.
Gard electric?
Poți să ne lași, Marlon.
Excelent.
Un gard electric.
Ce s-a întâmplat cu liberul arbitru?
„Alege fericirea. Alege-ți calea.”
E un gard defensiv. Protejăm atmosfera.
Atmosfera. Totul la locul ăsta e o minciună.
Am încercat să ajung la tine.
Am încercat să-mi recunosc rolul în durerea ta,
- …dar tot ce poți face e… - Nicholas, am trecut peste.
Ascultă-mă.
Te agăți de o imagine depășită despre mine.
Asta e sursa nefericirii.
Tristețea asta e o alegere.
Îți schimbi cadența și frecvența.
Tristețea te izolează.
De ce să nu manifești ceva mai vindecător?
Mișcări orchestrate. Secvențiere de bastonașe și conuri.
Fă o alegere. Alege fericirea.
Nu, înțeleg ce faci.
Folosești tehnici neurocomportamentale să inițiezi eliberări chimice în creier,
creând o elevație a dispoziției.
E genial, nu-i așa?
Genial? E deplorabil.
Creezi o stare artificială de fericire.
Oamenilor pare să le placă.
E o deconectare completă de la adevărata emoție.
Cine o să beneficieze de toate astea, în afară de tine?
E dezamăgitor să văd că devii invidios.
Nu sunt invidios.
Am inima frântă.
Nu trebuie să fii.
Poți fi fericit.
Iaurt de capră și fructe de pădure la micul dejun.
O să folosești flavonoide.
Poate așa o să ai idei noi.
Și acum?
Spre ce soare zburăm?
Nu mai avem timp.
Sulfură de zinc.
Nu ești singurul om de știință, George.
Ghiulea, ce știi despre linia de credit pentru locuințe?
Nimic, dar am identificat pasagerii clandestini.
În sfârșit, un motiv de sărbătoare.
Putrezesc la carceră?
Încă nu i-am arestat, dar vânătoarea a început.
E o constelație.
Sigur, dar care?
„Du-o pe aripă la soare.” E o pasăre, o pasăre-soare?
Nu. E pasărea lui Apollo.
Apollo era zeul soarelui și pasărea lui era Corvus.
E constelația lui Corvus.
Aia e o pasăre?
Grecii erau artiști groaznici.
De ce ne-ar arăta pasărea lui Apollo? Căutăm un loc.
Gara din Lisabona se numește Santa Apolonia,
adică Sfântul Apolo.
Sunt pasionat de trenuri. Suntem mulți.
Sigur folosim cheia aia la gară.
Bravo, băieți!
Poți să râzi de mine, dar am făcut asta împreună.
Nimeni nu va râde de tine.
Subtitrarea: Dumitrescu Laurentiu